През 1942, ръководителя на SS Хайнрих Химлер започна "Операция Райнхард".
Окончателното решение на Нацистка Германия по"еврейският въпрос".
3 лагера на смъртта бяха изградени със строго секретна заповед.
Тези лагери, всички в Източна Полша, бяха Белзек,
Треблинка и най-секретния Собибор.
Собибор. На 14-и октомври 1943 тук се случи най-голямото и успешно
затворническо въстание през втората световна война.
Филма е посветен на това събитие.
БЯГСТВО ОТ СОБИБОР
Translation ZALMEN BEHAR
- Говори ли с тях? - Да, Леон.
Но те въпреки това ще го направят.
- Леон, Леон... - Какво става?
Ние сме разпределени на зеленчуковия участък днес.
Докато вие сте на гарата, ние ще действаме.
Ние правихме тази ограда, това е нашият шанс.
Посред бял ден през минното поле? Това е лудост, няма да успеете.
Имаме решителност сега. Кой знае дали ще го направим утре.
Леон, ще го направим, никой не може да ни спре.
Късмет.
Бързо! Бягат!
Това е просто една малка тренировка по мишени.
Не искам тук никакви проблеми днес.
Ясно ли е? Заемете местата си. Разпръснете се.
Внимание, евреи от ЖП бригадата.
Както винаги, очаквам от вас да бъдете усмихнати,
когато влака пристигне.
Спомнете си, ние посрещаме тези хора.
Така ще мине гладко.
Ако има проблеми като вчерашния,
ако хората се паникьосат или опитат да бягат,
нека да ви напомня, че ще бъдете убити.
Вода! Дайте ми вода!
Помнете, трябва да се държим заедно.
Движете се!
Ти! Ти, върни се! Върни се, казах!
- Трябва да оставиш багажа си. - Не!
Остани до мен.
Ако искате да останете заедно, изпълнявайте доброволно.
Когато ви попитат, кажете им, че имате професия.
Тишина! Тишина!
Останете на място и млъкнете.
Вие ще бъдете разделени на две групи, само временно.
Жените и децата от тази страна, мъжете и момчетата,
на 14 или над тази възраст, от другата.
На тези от вас, които са болни или твърде слаби за да ходят,
ще им бъде указано съдействие.
Оставете багажа си, ще ви бъде донесен по-късно.
Сега, движете се възможно най-бързо. Движение!
Шломо, Мойше...!
Мамо, той каза, че ще бъдем заедно отново съвсем скоро.
Да, съвсем скоро. Целуни сестра си.
Мамо, от коя страна да отида?
Не се и опитвайте.
Мърдайте! Назад!
Качете всички болни. При каруцата, насам!
Гледай...
Виждаш ли, как разпръсквам това?
Зрънце по зрънце.
Това е, което ще се случи с вашия гаден Райх.
Ще изчезне като летяща прах и преминаващ пушек.
Не.
Ти стои тук и не мърдай докато не ти кажа
Тишина!
Искам всички да ме слушате внимателно.
Вие пристигнахте в Собибор.
Вие сте в Източна Полша. Това е трудов лагер.
Ние ви докарахме тук за да работите.
Ще работите усърдно, но тежката работа е добра за душата.
Значи в действителност, ние сме ваши благодетели.
Ще бъдете подслонени, ще бъдете нахранени.
Всичко, което искаме е вашето съдействие.
Ако си вършите работата, няма от какво да се страхувате.
Ще ви раздадем пощенски картички. Пишете на вашите роднини
приятели и им кажете, че сте пристигнали благополучно.
Ние ще ги изпратим. За нещастие, има
сведения, че в няколко трудови лагера има петнист тиф.
Ние не искаме петнист тиф в Собибор. Затова,
първо ще бъдете закарани до помещенията за къпане
където всеки от вас ще вземе горещ душ.
Естествено, мъжете и жените ще се къпят отделно.
Жените ще бъдат подстригани преди да се изкъпят
Докато се къпете, вашите дрехи ще бъдат дезинфекцирани.
Запомнете, колкото по-добро е поведението ви,
толкова по-лесен ще е вашият престой тук.
Хауптшарфюрер Вагнер, Обершарфюрер Френзел
Имам нужда от опитни обущари и шивачи.
Има ли някоя квалифицирана шивачка?
Ето тук. Аз съм шивачка.
Къде си работила? Колко време?
Във Варшава за 2... не 2,5 години в магазин за облекла, "Белоскис".
- Правих корекции на дрехите. - Добре, излез напред.
- Аз съм шивачка. - Излез напред.
Има ли някои първокласни обущари? Някакви шивачи?
Аз съм обущар, господине.
Много добре. Излез напред.
- Квалифицирани шивачки? - Тук, господине. Аз съм шивачка.
- Това твоя син ли е? - Да.
Не, не мога да те използувам.
- Аз съм шивачка. - Излез напред.
Имам нужда от опитни обущари. Някои шивачи?
Господине, аз съм златар.
Вижте, аз съм го правил това.
Това са моите инструменти, господине.
Добре, излез напред.
И господине, моя брат... Той също е златар.
Той ми помага. Можем да правим всякаква бижутерия.
Добре, излез напред.
Господине, ами баща ни?
Без него. Остани тук, ще се върна.
- Още шивачи? - Аз съм шивач, господине.
Откъде?
Бялисток, господине. Много опитен. Вижте.
Добре, излез напред. Някой друг?
Жени и деца! Следвайте ме!
Мъже и момчета! Движение!
- Със съпруга си ли дойде тук? - Не, не съм омъжена.
- Казвам се Бажли. - Аз съм Лука.
Аз съм Наоми. Моя съпруг се бори заедно с партизаните.
Хайде! Побързайте!
Влизайте!
Аз съм Самуел.
Добре дошъл. - Аз съм Ицхак.
Ние работим тук за SS и техните украински пазачи
- Откъде знаеше, че съм обущар? - Не знаех.
Ами ако бях магазинер, или нещо такова?
Щях да те науча.
Тук това се случва през цялото време.
Тогава, защо ми каза да изляза доброволно?
Защото изглеждаш като някой,
с който мога да се разбирам и това е важно в Собибор.
От къде идваш?
Елате, елате! Влезте! Елате.
Чакайте там!
- Какво ще правим сега? - Той каза да чакаме.
Някой ще ни каже.
Не позволяват да има бебета тук вътре.
Помогнете ми...
Как смее да крие бебето тук. Могат всички ни да убият за това.
Трябва да го махнеш от тук.
Къде да го остави?
Какво щяхте да направите ако бебето беше ваше?
Вагнер е.
Добро утро, дами.
Имам нужда от някой, който да се грижи за зайци.
Има ли някой с опит?
Аз имам.
Стани! Къде се научи?
У дома.
Ние отглеждахме зайци и пилета. Майка ми ги продаваше на пазара.
Имаш вече нова работа.
- Оберкапо, покажи й. - Ела.
Един съвет. Не ядосвай Вагнер.
Тези нацисти често откачат. Той е най-лошия.
- Как се казваш? - Лука.
Лука. Преди няколко дни видяхме само гърба на жената,
която отглеждаше зайците.
Оттогава не сме я виждали. Сержант Вагнер уреди това.
Зайците са храна за SS. Те обичат техния Хазен-Пфефер.
Не е зле, да внимаваш какво правиш.
Оберкапо? Това означава ли, че си отговорен за всичките капо?
- Да. - Ти евреин ли си?
Всичките капо са. Тук има само евреи.
Евреин и работиш за нацистите?
- Нямам по-голям избор от теб. - Но ти носиш камшик.
Мислиш ли...
- Къде са всички жени и деца? - Ида! Гледай.
Как го намери?
Сложи го в супата.
Водка!
Хайде! Натъпчете се точно пред нас! Не ви ли е срам!
Големия гадняр Капо Порчек.
Кой пазач подкупи за да получиш храна за теб и твоята курва?
- За твое добро, млъкни! - Дай ми тази храна.
Предупреждавам те, спри!
Защо трябва да се бием по между си?
Ако имаме в повече енергия,
нека да я изразходваме против тези, които ни докараха до тук.
Чакай!
Ето, нека си поделят това.
Поделете го.
- Извинете, вие ли сте Леон? - Да.
Самуел ми каза, че трябва да се видим. Аз съм Ицхак Лихтман.
О да, той ми каза за теб.
- Ти си Золкиевка, нали? - Да.
Аз съм бил там много пъти.
Познаваш ли равина там?
Равин Шмайтцер?
Да, той беше близък приятел на баща ми.
- Знаеш ли, че го застреляха? - Не.
Случи се в синагогата.
По време на службата за Йом Кипур. Аз бях там.
Нека да отидем навън.
Намерил си го. Добре.
Самуел и аз правим малка група.
Трябва да избираме нашите хора много внимателно.
- Ние планираме бягство. - Бягство?
За колко?
Не знаем за сега. 10 човека, или 20 когато съставим плана...
Каквото и да си кажем тук
трябва да бъде държано в тайна на всяка цена.
Заклевам се в бог.
По-скоро ще умра тук, веднага отколкото да ви предам.
Добре.
Мога ли да взема жена ми и сина ми?
Колко голямо е момчето?
Четири.
Когато видя за последно жена ти и детето на гарата, къде бяха?
Те бяха с всички други жени и деца, отиващи към душовете.
- Сигурен ли си? - Да.
Какво има?
- Ицхак. - Какво?
- Чуй ме. - Какво?
Това е лагер на смъртта. Всеки ден идва влак.
Всички хора, който отиват към душовете са мъртви.
Мъже, жени, деца. Всички.
О Боже... О Боже...
Ицхак. Ицхак.
Огъня, огъня е тяхното погребение.
Те бяха моят живот.
Видя ли новото момиче, отговорно за зайците?
Видях я. Не бих възразил да имам нещо такова в момента.
Еврейка? Това е отвратително!
- Ако я видиш... - Спомни си Пол и Грот.
Двама добри мъже. Изритани от SS и изпратени
на руския фронт за изнасилване на еврейски момичета.
Това ми изглежда нелогично.
На мен също. Заповядват ни да ги убиваме,
но не можем да се възползуваме от техните тела преди това.
Така трябва да бъде. Ние сме от SS. Ние сме от елита.
Не трябва да се цапаме с еврейска мръсотия.
Британците са бомбардирали Хамбург отново.
И отново съм късметлия.
Моята жена и децата са добре, благодаря на Бога.
Просто бъди щастлив, че си на безопасно място.
Виж ни. Горди защитници на райха.
Не говори така. Баща ми беше убит през първата световна.
Изпълнявайки дълга си към отечеството.
И ние изпълняваме дълга си към фюрера тук.
Това е толкова достойно колкото да бъдеш на полесражението.
- Той е прав. - Полесражение. Вие сте луди.
Ти какво правиш? Седиш си в малката кабина и пускаш газта?
Включваш крана... Чакаш 20 минути...
Изключваш крана... Велика работа.
За това се изисква голяма смелост.
Бауер, колко евреи обгази днес?
- Не говори за това пред тях. - Те не чуват нищо, нали?
Съжалявам, господине. Не ви чух.
Виждаш ли, те са глухи.
- На колко си години? - На 15 господине.
15? Моят син е на 12. Надявам се, че той ще доживее до 15.
Имам предвид, че щом евреин може, защо той да не може?
- Как се казваш? - Тойви, господине.
Тойви. Донеси ме още една бира. - Да, господине.
Разкарайте този касапин от тук.
Мога ли да ви помогна, господине?
Ето ви малък подарък. Създайте му работа.
Кажи им името си.
Познаваме Тойви, господине. Можем да го използуваме.
Никой не те е питал.
Искам златна украса. На дръжката.
Змия, която се увива около нея, от тук до тук.
Бих бил щастлив да направя за вас това господине,
но сержант Вагнер каза, че аз не съм...
Не искам да чувам за Хауптшарфюрер Вагнер,
Просто го направи или ще ти потроша костите.
- Разбра ли? - Да, господине.
Изпрати ми го в 3-ти участък утре сутринта.
Ще питаш за мен на портала, Шарфюрер Бауер.
Искам златната украса,
поставена тук в края на дръжката. - Да, господине.
Виж това.
Благодаря.
Виж, кожата е най-хранителната част.
Сложих едно парче в твоята супа също.
Пробвай я.
Трябва да ядеш.
Най-доброто отмъщение за теб е да оцелееш.
- Ицхак... - Хм?
Моето семейство също беше убито.
Сержант Бауер ме вика.
Какво правиш? Не е разрешено да идваш тук.
Сержант Бауер заповяда да дойда тук, господине.
Чакай тук.
- Защо Мойше се бави толкова? - Може би се е загубил.
Не, ето идва.
Мойше! Мойше! Какво се случи? Някой нарани ли те?
Не.
Какво има? Какво се случи? Кажи ни.
Отидох там за да взема това.
от сержант Бауер. - Да, това го знам.
Видях мястото с душовете.
И няма никакви душове.
Защото всички хора, които влизат там, биват убити.
Видях мъртвите тела.
Жени, бебета...
Всички оплетени заедно.
И затворници като нас ги хвърлят на каруци и ги откарват.
Всички са мъртви.
Цялото ни семейство е мъртво.
Ти си го знаел. Ти знаеше и не ни каза.
Моето семейство също е мъртво.
Сержантите казаха, че ако кажа на някой ще ме убият.
Нашата майка, нашия баща
и нашата сестра са убити.
Сега аз искам да убивам. Аз ще убивам!
Кой от вас е Леон?
Аз съм. Ти си новия златар.
Шломо.
- Да, здравей Шломо. - Какво става тук?
Как може да правите това на място където са убили вашите семейства?
Те убиват малки деца. А вие свирите музика, смеете се,
играете си, дори правите любов. Тук вътре е като карнавал.
И вие работите за тези чудовища!
Вие пакетирате нашите дрехи за да ги изпращате в Германия.
Облеклото на майка ми, облеклото на баща ми...
Сега, когато знаеш истината за Собибор,
ще продължаваш ли да правиш бижутерия за тях?
Какво ще правиш? Ще откажеш?
Ще бъдеш достоен, защото ще ги оставиш да те убият?
Не, няма. Както и ние не.
И всеки ден ще бъде агония на съвестта.
За всички тук е същото.
Когато аз дойдох тук, бях с моята жена и малко дете.
Взеха ме да работя в сортиращата барака.
Моята жена и дете бяха изпратени към душовете.
На следващия ден аз сортирам дрехите, и аз... аз попадам...
Попаднах на техните дрехи. Намерих ги по случайност.
По този начин, разбрах че са мъртви.
Моята жена. Моето дете.
Но какво друго да се прави, освен да се оцелява?
Да, ние пеем и танцуваме.
Понякога се шегуваме. Правим любов.
В противен случай, се отказваме от живота.
Ние работим за тях, за да оцелеем.
И оцеляваме заради една причина. Отмъщение.
И един ден ще го имаме. Разбираш ли?
Ще направя всичко за да отмъстя.
Дори ако трябва да умра заради това.
Вагнер ще закъснее за неговата обиколка днес.
Не няма! Ето го идва!
Добро утро, дами.
Как напредва работата тази сутрин?
- Не, моля ви... - Твое ли е?
- Какво ще правите? - Какво мислиш?
Няма бебета в Собибор
Ще я убиете ли?
Защото днес съм в настроения, теб ще оставя жива.
- Не! - А не трябва. Имаш късмет.
Дайте ми бебето!
Не разбираш ли. Предлагам ти шанс да оживееш.
Това е доста необичайно.
Плюя на твоето предложение, нацистко копеле.
Трябва да се махнем от тук. Трябва да излезем.
- Но дори да го направим... дори ако избягаме, после какво?
Ще изчезнем в гората.
Там има партизански групи.
Ще намерим тези групи и ще се присъединим към тях.
Но първо по важното.
Трябва да намерим начин да избягаме.
Това трябва да е един от нашите по-лесни дни.
Тези холандци са въздържани.
Аз ще взема това.
- Ето. Пазете етикета за багаж. - Благодаря ви. Една секунда.
Заповядайте!
Не ни разрешават да приемаме бакшиши, госпожо.
- Глупости. Моля, вземете. - Не мога.
Добре, тогава просто като сувенир от Холандия.
Има ли тук други холандци вече?
Не, това е първият влак от Холандия.
Ето ви етикета за багажа. Не го губете.
Благодаря ви, няма.
Когато питат за шивачки или перачки просто си вдигни ръката.
Без значение какво, кажи че си професионалист.
- Защо? - Просто го направи.
Погледни към SS. Много им е весело.
Копелета!
Не само умираме заради тях,
ами им танцуваме като глупави атракционни мечки.
Това беше очарователно. Прекрасен народен танц.
- Благодаря ви. - Много очарователно.
Сега, всички танцувайте. Свирете.
Искам всички да се забавлявате. Хайде.
Танцувайте! Забавлявайте се. Хайде танцувайте.
Да танцуваме. Хайде. Танцувайте.
Мога ли да имам честта?
Нека да танцуваме. Хайде.
- Здравей, Бажли. - Здрасти.
- Танцуваш красиво. - Благодаря ти.
- Сама ли дойде в Собибор? - Да.
- Къде е семейството ти? - Не знам къде са.
- Аз съм сама. - И аз съм сам.
- Казвам се Хайм. - Аз съм Селма. Здравей.
- Ще танцуваш ли с мен? - О, да.
Хайде! Хайде!
- Изглежда ти се танцува. - Да, но не знам как.
Искаш ли да ти покажа?
- Но няма да се смееш. - Може би само малко.
Хайде танцувайте! Хайде!
Едно две три, един две три...
Виждала съм, че хората идват при теб за съвет.
Говорим за да минава времето.
Както и да е, ако мога да помогна, просто ми кажи.
Бажли, не знам как да говоря за такива неща...
но аз те желая.
Бих казала, че знаеш как да говориш за такива неща.
Шломо, аз съм на 26.
Защо не попиташ някоя от по-младите момичета?
Никога досега не съм опитвал ябълка.
Не искам тя да е зелена.
Бажли... Кога?
Ще видим.
Капо! Бързо! Движение! Размърдайте се!
Хей, вие. Донесете вода.
- Имаш ли огънче? - Мисля, че да.
Хей, вие двамата, почакайте!
- Сега? - При потока, ще го ударя.
Добре, тръгвайте. Хайде!
- Какво ги бави толкова? - Не знам.
Остани тук, ще отида да погледна.
Шарфюрер! Шарфюрер Волф!
Два затворника... избягаха... при потока! Те имат пушка!
Ти, ти, и ти следвайте ме! Хайде!
Махнаха се. Да тръгваме! Хайде!
Слушайте внимателно!
Тази сутрин два затворника избягаха от северния лагер.
13 други затворника, без съмнение,
вдъхновени от този идиотски пример
също се опитаха да избягат.
Ако някои от вас искат да аплодират. Хайде, давайте.
Няма да има повече опити за бягство в този лагер.
Ще го повторя:
Няма да има повече опити за бягство в този лагер!
Ще убием тези 13 мъже пред вас докато гледате.
Но ще направим нещо повече.
Ще позволим на всеки един от тях,
привилегията да си избере някой от вас,
като негов партньор в смъртта.
26 ще умрат днес.
Хайде изберете вашите партньори.
Свободно може да изберете партньорите си. Действайте.
Казах, действайте.
Направете го веднага!
Не! Никой от нас няма да го направи. Никога няма да го направим.
Нека обясня. Това е елементарна математика.
Няма да е много трудно да я разберете.
Ако вие 13-те не изберете
други 13 за да умрат с вас,
тогава аз ще избера 50.
Решението си е ваше.
13 или 50?
Съжалявам.
А сега да започваме.
Вие ще гледате, така че да го запомните.
Ако видя някой да се обръща или да си затваря очите,
този човек ще се присъедини към 26-те, които ще умрат.
Шарфюрер Фаластер! Да, Хауптшарфюрер Вагнер.
Заемете позиции.
Отмъстете за нас!
Огън!
Достатъчна почивка. Всички да се връщат на работа.
Кажи на другите...
Ще се срещнем в твоята барака тази вечер. 8 часа
Има нещо, което трябва да обсъдим.
Планирахме бягство за малък брой хора
но видяхте, какво се случи днес когато 13 се опитаха да избягат.
Същото нещо ще се случи отново.
Не можем да оставим стотици отзад, които да бъдат избити.
Затова, бягството, което ще планираме
трябва да бъде за всеки затворник в Собибор.
Всеки? Дори работниците в 3-ти лагер?
Да, всички 600. Иначе никой.
Но това е невъзможно. Как ще изкараме 600 човека навън?
Вярвам, че има начин. И вярвам, че ние трябва да го намерим.
Леон е прав. Това е невероятна идея. 600 човека!
Всеки в Собибор трябва да има шанс да бъде свободен.
Няма друг избор.
Шломо?
Морис?
Мундек?
Ицхак?
Добре, тогава се договорихме.
Добре, нека да помислим и открием какъв трябва да бъде този план.
Има такъв, но просто трябва да го намерим.
Нека да поговорим за тунел.
Точно така. Но трябва да бъде дълъг поне 50 метра.
Но как ще го направим?
Няма значение. Да речем, че прокопаем тунел и скрием пръстта.
Да предположим, че започнем бягството в полунощ
и се пада на всеки от 600-те човека по 1 минута за да мине
пълзейки през тунела за да избяга в гората,
което е невъзможно, но няма значение.
Това се равнява на 600 минути. 10 часа.
Ние все още ще бягаме в 10h сутринта.
Трябва да имаме истински план скоро.
Тук е някъде. Трябва да го намерим.
Ще се срещнем отново утре.
- Руски войници. - Какво правят тук?
Би трябвало да бъдат в лагер за военнопленници.
Може би всичките са евреи.
Може би.
Искаше да знаеш за руснаците. Те всичките са евреи.
Те са тук за да изпълняват тежката работа в северния лагер.
Благодаря.
Виж дали техният офицер ще се срещне
с мен при женските бараки тази вечер.
Не знам, какво става, но каквото и да е, ти пожелавам късмет.
Не, не, не. Сега, ще видим какво представлява.
- Нека видим, дали ни се доверява. - Или дали ние му се доверяваме.
Цивилни и войници, руснаци,
поляци се доверяват един друг. Не знам...
- Добре де, поне трябва да опитаме. - Да предположим, че те избягат?
Ако те избягат, ние ще платим за това.
- Лейтенант, аз съм Леон Фелдхендлер. - Александър Печерски.
- Това е Самуел Фрайберг. - Приятно ми е л-т Печерски.
Всички ме наричат Саша. Това спестява време и енергия.
Благодаря ви. Бихме искали да знаем какво се случва навън.
Бихте ли ни казали?
- Разбира се. - Как се развива войната?
- Моля ви, моля. - Колко далеч е вашата армия?
Ние сме между 10 и 1000 км оттук.
Ние отблъскваме нацистите, но това е бавен процес.
Има ли партизани наблизо? Те могат ли да ни помогнат?
Те имат доста неща да правят.
Страхувам се, че тук трябва да си помогнем сами.
Нека бъдем откровени един с друг.
Вие не искате просто да бъдете приятели с руските войници.
- Не. - И така, какво искате от нас?
Да видим, дали можем да си имаме доверие един на друг.
Защо трябва да ти се доверя?
Ние сме двама евреи в лагер на смъртта.
Може би, заедно ще намерим начина
да оцелеем от това, което планират за нас.
Трябва да се връщаме в бараките.
- Заключват ги в 10h. - Лека нощ, Леон.
- Лека нощ, Саша. - Самуел.
- Той иска да му се доверим. - За какво точно?
- Не знам със сигурност. - Бягство?
- Хм. Може би. - За какво са ни цивилни?
Ние сме войници. Можем да се справим сами.
Той се опитва да ни използува.
Той... той познава това място.
Може би ние трябва да го използуваме за да се измъкнем.
По-бързо!
Чакай! Чакайте! Просто чакайте!
- Готови ли сте? - Почти, господине.
Защо? Те вече са готови. Имат 10 минути, за да се нахранят.
Има допълнителна работа днес. Започнете да сервирате!
- 10 минути. - Опитваме се, господине.
Но не достатъчно усърдно!
Недей, те ще те убият.
Добре, достатъчно. Капос закарайте тези хора на работа.
Имам доста работа, планирана за теб.
Напуснете! Всички! Веднага!
Бъди внимателен. Те имат нужда от нас
само докато влаковете продължават да пристигат.
- Трябва да избягаме. - Да, бягство. За колко?
Всичките 600. Всеки затворник в Собибор.
Целият лагер?
Движете се!
Колкото повече хора знаят за плана за бягство
толкова по-малък е шанса за успех.
Разбира се. Затова е изключително важно
да остане секретен до последната минута.
Тогава всеки ще получи шанс.
Ще имам нужда от подробна карта на целият лагер.
Ние можем да ти я доставим.
Също можем да ти доставим доста добра
карта на минните полета около лагера.
Минно поле?
Минно поле. С изключение на предния портал,
обхваща целия периметър около лагера.
Виждаш ли колко са уплашени от нас.
Също, трябва да знам всичко,
което можете да ми кажете за SS и украинските пазачи.
- Колко са. С какво се занимават. - Можем да ти го осигурим.
Също така, нас двамата не трябва да ни виждат всяка вечер,
да говорим, съвсем сами.
Как можем да се срещаме без да предизвикваме подозрение?
Ами SS са свикнали да ме виждат тук.
Може би ако имаш приятелка, ще идваш да я посещаваш всяка вечер.
Това ще им изглежда нормално.
Мисля, че ще е по-добре да ти намерим жена.
Трябва да бъде някоя напълно благонадеждна. Дай ми 24 часа.
Върни се на работа, мързелив боклук!
Добре казано, Капо.
Сега, дай ми твоя камшик.
Върши си работата.
Връщайте се на работа! Всички! Хайде! Хайде!
- Здравей, аз съм Лука. - Саша. Здравей.
За такова кратко запознанство, това беше прекрасна усмивка.
Любов от пръв поглед. Това са моите инструкции.
- Каква красива вечер. - Погледни луната, Саша
Погледни към дъската, Саша.
- Искаш ли белите? - Не, ти ги вземи.
Трябва да тръгнем точно преди свечеряване.
Достатъчно светло за да намерим нашият път през гората.
Твърде тъмно за тях да ни преследват.
Това ще ни даде малко преднина до сутринта.
Правилно.
Има ли електротехник? На който можеш да се довериш?
Да, Абрахам Вайс. Той се занимава с част от електрическата работа тук.
Защото едно от нещата които ще направим,
е да отрежем електрическите и телефонни линии.
Това ще предотврати възможността да извикат помощ.
Разбирам.
- Колко SS има тук? - 16 и 125 украинци.
Всичките украинци са въоръжени, нали?
Да, не са малка сила.
Но когато прекъснеш мозъка, силата е безполезна.
Как ще се отървем 16-те есесовци наведнъж?
Не знам дали моите мъже са способни да убиват.
Но убийството на есесовците е ключа на нашия план.
Имам шивач, аз... аз имам дърводелец,
имам двама обущари. Аз самия работих в мелница.
Преди войната бях счетоводител.
Свирих на пиано. Пишех песни.
Те ще успеят, защото трябва.
Какъв е най-елементарния план?
Ще ти кажа.
600 затворника излизат през главния портал.
Просто излизат. Веднага след вечерната проверка.
Просто излизат през главния портал? Това е невъзможно. Това е лудост.
С изключение на едно нещо. Нищо не е невъзможно за нас.
Така че, нека да съставим плана.
С 600 затворници...
...който напускат през главния портал.
- Чакаш руснака, нали? - Да.
- Влюбена ли си в него? - Така мисля.
- Какво говоря? Сигурна съм. - Какъв той е?
Не знам. Влюбих се толкова бързо, че все още не съм разбрала.
Той каза ли ти, че те обича?
Не и до тази вечер. След около час ще се видим.
Добър вечер.
Саша, това е Абрахам Вайс, електротехника, за който ти говорих.
Точно имахме много интересна партия шах.
Да, така е. Но аз съм по-добър електротехник отколкото шахматист.
Радвам се да ви срещна, лейтенант. Ще се видим утре вечер.
Добре. Добре.
Има едно нещо което знам. Всички Капо се движат из лагера.
За да може да успее който и да е план,
трябва да имаме съдействието на поне един от тях.
Но те работят за германците.
Има ли някой, на който можем да се доверим?
Капо Порчек. Един или двама още, може би.
На един не можем да се доверим изобщо, наричат го "берлинеца".
Трябва да го убием. Не оставяйте никакви следи.
Ще бъде направено. Моите хора ще го направят.
Говорихме снощи за отрязване на мозъка.
Нека предположим, просто да предположим,
че повечето от SS са мъртви. Дори... дори всички.
- Добре, нека предположим. - Това трябва да се случи тайно.
Ние да трябва да ги изолираме, да ги убием,
един по един, най-много за един час.
Сега нека приемем, че можем да го направим. Къде се намираме?
Украинците ще бъдат объркани. Бягството може да започне.
Точно така.
Затворниците от 3-ти участък,
мъжете които кремират телата, как ще ги изведем?
Това е проблем. Те не могат да излизат.
Забранено ни е да влизаме там.
Дори не можем да им изпратим съобщение.
Опитвахме. Мисля, че не можем да им помогнем.
- Искал си да ме видиш. - Да.
Можеш ли да правиш ножове в твоята работилница?
Като този ли?
- Внимателно. Точно такива. - Колко?
Толкова, колкото можеш, започвайки веднага.
Смятай го за свършено.
Леон, а за този Капо "берлинеца"... колкото по-скоро толкова по-добре.
Лука, да тръгваме.
Това трябва да е важно, иначе ще получиш 25 камшика.
Казвам ви господине, не знам какво се случва вътре.
Капо Порчек, ми каза да ви извикам веднага.
Това е всичко, което знам.
Порчек! Порчек!
Само в стомаха. Без следи.
Върви и кажи на сержант Френзел,
че Оберкапо "берлинеца" е много болен.
Всички трябва да бъдат на позиция в 3:30
убийствата трябва да започнат в 4.
Трябва да бъдат приключени до един час.
2 неща, научих за германците. Тяхната точност и тяхната алчност.
- Можем ли да използуваме това? - Така мисля.
Например, Самуел прави чифт обувки за лейтенант Ниеман.
Можем да го закараме до работилницата
за проба на обувките и да го убием там.
- Ами Райхлейтнер и Вагнер? - Райхлейтнер е проблем.
Знаем, че проверява целия лагер по пладне
и след това отново в 5 след проверката.
Но той винаги има някой с него. Вагнер няма себеподобен.
Шломо прави бижутерия за него.
Може ли да го закараш до работилницата?
Имаме нужда от такава информация за всеки есесовец в лагера.
Трябва да разположим нашите убийци на правилното място в точния момент.
Можем ли да се снабдим с часовници,
така че да можем да координираме времето си?
Да, мисля че да, от сортиращата барака.
Добре.
Саша, аз трябва да бъда един от убийците. Аз искам Вагнер.
Шломо, моите мъже ще бъдат отговорни за убийствата.
И аз ще правя назначенията.
Саша, знам, че не трябва да говоря за това
но е ужасяващо да те слушам
как хладнокръвно говориш за живота и смъртта.
Ами, понякога човек трябва да мисли за тях по този начин.
Не.
Не? Защо не?
Защото, всичко е твърде истинско за мен.
Твърде живо.
Саша, това което чувствам към теб... Аз...
Не, Лука. Не трябва да казваш това.
Моля те, изслушай ме.
Аз имам жена и малка дъщеря.
Доколкото знам, те са все още живи.
И двете ги обичам много.
Защо не ми каза досега?
Не знам.
Ние се преструваме, нали?
Преструваме?
Лукачка, аз... никога не съм имал предвид...
Обершарфюрер Ниеман! Обершарфюрер Френзел!
Вагнер и аз ще бъдем в Люблин за 3 дни.
Няма предвидени влакове за насам докато се върнем.
Вие двамата ще бъдете отговорни докато ни няма.
Добре, трябва да вървим. Господа
Току що разбрахме,
че капитан Райхлейтнер и Вагнер
са заминали днес за 3 дена.
- Леон и аз взехме решение. - Да избягаме утре.
- Най-накрая! - О, Боже.
Сега да преминем към детайлите.
Убийствата ще започнат в 4h утре.
Дотогава, деня е като всички останали.
Леон ще бъде отговорен за участък 2,
аз ще бъда отговорен за участък 1.
Порчек, ти ще уредиш за мен и двама от моите мъже да бъдем в дърводелната.
А Тойви ще впрегне малките си крака, да разнася съобщенията между нас.
Кой е планиран да извърши вечерната проверка с Френзел?
- Сержант Волф. - Той трябва да бъде убит също.
Леон и аз ще се справим с това. Обещавам ти.
Когато чуем тръбата на Джуда, ще се държим нормално.
Ще отидем към плаца.
Дотогава основните есесовци трябва да са мъртви.
И вместо да ни освободи, Порчек ще ни поведе към главната порта.
Ще имаме пистолети за да се погрижим за пазачите на кулата.
Ще убием двамата украинци при портала,
отваряме и излизаме, тичайки като косаци към горите.
Ако нещо се обърка преди да излезем,
всеки отговаря сам за себе си.
Оправях печките в украинската барака.
Мисля, че мога да открадна пушки и амуниции от там утре.
- Какво мислиш? - Добре.
Срещни се моите мъже точно преди проверката в кухнята.
Шломо, не прави никакви ненужни рискове.
В Собибор?
Спрете! Ти, работи тук! Хайде!
Саша ще бъде тук след няколко минути...
- Видя ли сержант Френзел? - Не.
- Къде е Френзел? - Пред сержантската барака.
- Знаеш ли, къде ще бъде убит? - Да, в дърводелната.
Не го вкарвай там преди да ти кажа.
- Готов ли си? - Да, заведи ни до склада за дрехи.
Вземи също Мундек по път. - Добре.
Моля ви, господине. Те закъсняват.
За момента всичко е наред. Отиди да кажеш на Саша, че сме готови.
- Оберкапо! - Да, господине!
- Избери трима мъже от сортиращата барака. - Да, господине!
- За каква работа, господине? - За тежка работа в северния лагер.
- Направи го! - Да, господине!
Ти, ти, и ти, елате с мен веднага.
- Тойви! - Леон, виж! Това е Порчек!
Отива в обратна посока!
Тойви, кажи на Саша, че ефрейтор от SS с автомат
отвежда Порчек с 3-ма затворника.
Не знам накъде отиват!
Не знам какво означава, но сега трябва да го направим без Порчек.
Побързай! Имаш 10 минути да доведеш сержант Волф тук.
Внимавайте! Клат влиза. Какво ще правим?
Скрийте се. - Скрийте се!
Да, господине. Мога ли да ви помогна, господине?
Искам вълнена риза.
Те са отзад. Моля, изберете си.
Ти! Ти не работиш тук.
Ти работиш в сортиращата барака. Какво правиш?
Започна се.
Няма връщане назад вече.
Скрийте тялото.
Добър ден, господине.
- Казаха ми, че имаш кожено палто за мен.
Да, господине. Мисля, че ще го харесате много, господине.
Може би ще трябва да го отпусна в кръста.
Това е хубава кожа, господине. Много скъпа.
Хубаво. Много хубаво. Добре.
Можеш да го преправиш при шивача утре.
Но, господине? Не искате ли да видите как изглежда сега?
Какво беше това?
Сержант Бекман, търсих ви.
Шивача Мундек е намерил красиво палто за вас.
Ако можете да се отбиете в склада за дрехи, господине?
- Той каза, че ще отнеме само секунда. - Палто? Кой каза, че искам палто?
Не знам, господине, но шивача каза, че ще е перфектно за вас.
Добре, ще го погледна.
- Как е? - Има двама мъртви до момента.
Сержант Волф и ефрейтор Клат.
Мислих, че ще хванем сержант Бекман, но той тръгна на някъде.
- Къде е Бекман? Видяхте ли сержант Бекман?
Да, беше тук, но си тръгна.
Проклятие! Изпуснахме го. Сигурно се върнал в канцеларията си.
Леон, ако имаш нужда от мен, искам да помогна.
- Можеш ли да се справиш с Бекман? - Да, мога.
Ще намеря начин да те пратя там.
Сержант Френзел, искат да ви видят в дърводелната в 4:30h.
Защо?
Да изберете цвета на боята на етажерката за книги.
Да избера цвета?
Защо онзи идиот не ме попита когато бях вчера там?
Не знам, господине. Да им кажа ли за 4:30h?
Не! Ще бъда там когато аз реша да бъда там.
Днес, утре или друг път!
Лукачка!
Саша...
Ще застанеш ли до мен при проверката?
Ако направиш едно нещо за мен?
Ще опитам. Кажи ми.
Ако облечеш това. За късмет.
Лука, красива е.
Аз я направих за теб.
- Хей, ти! - Да, господине!
- Отведи коня ми до конюшните. - Да, господине!
- Добър ден, господине. - Готови ли са ботушите ми?
Да, господине. Надявам се, че ще ви харесат, господине.
Искам да ги пробвам.
Да, господине. Разбира се, господине. Моля...
Виж дали някой не е чул.
- Чисто е. - Саша, вземи неговия пистолет.
Задръж го. Разчистете! Фаластер е следващия.
Това е сержант Фаластер.
По-добре да се скриете.
- Шарфюрер Фаластер. - Какво има?
Съобщение от Шарфюрер Бекман
Кажете му, че се погрижих за това вчера.
И не ме безпокойте за това отново. - Да, Шарфюрер.
Моите ботуши готови ли са?
Да, господине. Готови са. Моля, седнете.
Опънах ги, господине. Мисля, че ще ви бъдат много по удобни сега.
Това е за моята жена... моето дете
Имаме нужда от помощ. Отиди и извикай Клат.
Да, господине.
Порчек дойде.
Къде беше?
Заведоха ме до северния лагер. Не можах да се измъкна.
Дотук, имахме късмет, но Френзел липсва
и може да имаме проблем с Бекман.
Отиди във втори участък. Леон има нужда от помощ.
Не мога да повярвам. Ние убиваме есесовци.
Имам предвид, че това е трудно за вярване. Убиваме ги.
Това е страхотно. Просто не мога да повярвам.
Mмм... великолепно. Какъв аромат, нямам думи.
Кажи ми как го правиш. Ти си водопроводчик, нали?
Разбира се, че си. Само водопроводчик евреин може
може да скалъпи нещо очевидно толкова вкусно.
Така че, кажи ми как го правиш.
- Можеш да говориш, нали? - Да, господине.
Какво е твоето християнско име?
Просто се опитвам да благоразположен.
Какво е твоето християнско име?
Нямам християнско име, имам само еврейско име.
Моето име е Хершел Цукерман и не го забравяй!
Не можем да чакаме повече, почти е време за проверката
Отидете към канцеларията на Бекман. Ако всичко изглежда добре, убий го.
Връщате се веднага тук, взимате Калимали
и другите руснаци, и ги водиш към участък 1.
- Хайм, това не го планирахме. - Знам. Благодаря ти.
Ето, използувай това.
Не, нека да използува този.
Късмет.
Ще се върна.
- Още двама, а? - Хайде, мърдай! Мърдай!
Сержант Бекман.
Какво правите тук...?
Убий го. Направи го! Направи го!
Ще го поставим зад бюрото.
Добре мина. Убихме 5.
- Това прави 10 общо. - Единадесет.
20 щеше да е по-добре. Ето няколко пистолета. В Леон са останалите.
Браво, Калимали.
- Какво има в кутията? - 2 пушки.
- Амуниции? - Само един пълнител. Всеки.
Отиди в кухнята. Ти го заведи.
Питай Шломо дали няма някакви амуниции.
Дотук, имахме доста късмет. Скоро ще настъпи часа.
- Джуда, свири тръбата вече. - Ами сержант Френзел.
Ако той се покаже на проверката ще го хванем там.
Ако ли не... Бог да ни е на помощ.
Следвайте ме!
В колона по четири. Правим го всеки ден. Подредете се!
Следвайте ме!
- Носиш ли я? - Разбира се, че да.
Ще бъде студено през нощта.
- Къде е Шломо? Виждал ли си го? - Ще бъде тук. Ще бъде тук.
Поставяш куршумите тук. Виждаш ли.
Ето. Аз не знам как да използувам това.
- Всичко наред ли е? - Да. Всичко е наред.
Колко дълго да чакаме тук?
Докато надуя свирката за проверката.
10 минути преди проверката?
Мисля, че не можем да чакаме толкова дълго.
Виж, какво става.
- Трябва да започваме. - Сега...? Сега!
Хайде, подредете в редица по четири!
Подредете в редица по четири! Подредете се!
Всички в редица! Хайде!
Бекман...?
Бекман! Хей!
Ало? Ало!
Всички в редица по четири!
Шарфюрер Бауер! Ниеман е мъртъв в обущарницата.
И Фаластер. И двамата убити. - Не.
Спрете! Спрете!
Няма да успеем да стигнем до главния портал сега.
Чуйте ме. Нашия ден дойде.
Повечето от SS са мъртви.
Сега всичко си зависи от вас.
Тези от вас, които оцелеят, трябва да свидетелстват.
Нека света да научи какво се е случило тук.
Бог е с вас. Сега не позволявайте нищо да ви спре.
Размърдайте се! Хайде!
Хайде! Спасявайте се. Вие сте свободни.
- Портала е разбит! Размърдайте се! - Хайде, Леон!
- Стани! Стани! - Леон! - Мърдай!
Леон, хайде, трябва да тръгваме
Прикривай ме.
- Шломо! - Ранена ли си? - Не, Шломо.
Тогава изчезвайте. Вземи Мойше с теб, и ще се видим в гората.
Вървете!
Не. не, Самуел! Стани! Стани!
Самуел, почти стигнахме гората.
Над 300 затворника успяха да избягат в гората.
Тук, Еда и Ицхак Лихтман се срещаха.
След бягството, те успяха да останат живи.
След войната те се ожениха и емигрираха за Израел,
където живеят и до момента в Холон, близо до Тел Авив,
близо до други оцелели от Собибор.
Тойви с две други момчета беше скрит от полски селянин
който впоследствие ги застрелял заради парична награда.
С куршум в челюстта си, Тойви се престорил
на мъртъв и успял да остане жив до освобождението.
Томас "Тойви" Блат е женен и има 3 деца.
Днес той живее в Санта Барбара, Калифорния.
До днес той се връща всяка година в Собибор
в памет на семейството си, което умря там.
Хайм и Селма стигнаха до малка ферма
където им бе даден подслон до освобождението.
Щастливо женени повече от 40 години, и отгледали две деца,
Хайм и Селма Енгел сега живеят в Кънектикът.
Станислав "Шломо" Шмайзнер се присъедини към партизаните и
стана активен борец срещу нацистите в Полша.
Няма данни, какво се е случило с по-малкия му брат Мойше.
След войната, Шломо емигрира за Бразилия,
където се ожени и отгледа двама сина.
В Южна Америка той имаше основен принос
за откриването на сержант Густав Вагнер през 1978.
Бразилския закон не позволи екстрадирането на сержант Вагнер,
но година по-късно той беше намерен, намушкан до смърт.
В доклада описват смъртта на Вагнер: самоубийство.
Капитан Франц Райхлейтнер беше прехвърлен в Триест,
и беше убит от партизаните по-малко
от 3 месеца след въстанието в Собибор.
Естер Търнър успя да се крие от германците
и от враждебни поляци до руското освобождение.
Тя се пресели в Съединените щати и сега
живее с нейния съпруг Ъруйн в Ню Джърси.
Естер свидетелства в много процеси за
военни престъпления в Западна Германия,
включително процеса срещу сержант Ерик Бауер, който умря в затвора.
Естер и Томас Блат свидетелстваха на процеса срещу сержант Френзел,
който беше осъден и е все още жив, и излежава доживотна присъда.
Саша Печерски и много от неговите мъже се върнаха към
при Руската армия и присъединиха отново в борбата срещу нацистите.
През 1963 Саша даде основните показания в процеса за военни престъпления срещу
11 украински пазачи в Собибор. 10 от тях бяха осъдени на смърт.
Днес на 77, Саша е пенсиониран и живее с неговата жена Олга
в Ростов на Дон, в Съветския Съюз.
Лука изчезна в полската провинция. Всички усилия,
включително на Саша, да я намерят се оказаха неуспешни.
Ризата носеща "късмет", която тя даде на Саша сега е изложена в руски музей
почитайки тези, които се бориха и умряха за
свободата по време на втората световна война.
Леон Фелдхендлер успя да се върне обратно към Люблин
в Полша където той остана в безопасност до освобождението.
Там той отвори малък бизнес и помагаше на
много евреи, които надживяха лагерите, включително Собибор.
14 месеца след бягството, в конфронтация с група на антисемити,
Леон беше убит от негов съотечественик защото беше евреин.
14 октомври 1943. Собибор.
Нацистки лагер на смъртта където над четвърт милион евреи бяха убити.
Но в деня на въстанието, над 300 от 600-те затворника намериха свободата си.
Нещо, което никога не се е случвало преди,
и никога няма да се случи отново през втората световна война.
След няколко дни, ръководителя на SS Химлер заповяда лагера да се затвори,
да се демонтира и да бъде засаден с борови дървета.
В тази гора сега седи този паметник на умрелите.
Паметника напомня също за храбрите бойци от Собибор,
който са сред тези, които превърнаха клетвата
"НИКОГА ВЕЧЕ" в действителност.
Translation ZALMEN BEHAR